Tidligere på Stargate Atlantis
Ara, Rakai!
Jeg, Rakai og Ara er vennene dine.
Du hører til hos oss.
Vil du angripe en skrømtlabb?
Hadde vært lettere med et skip for å komme oss ut og inn
før det kommer forsterkninger.
Vi går denne veien, du gå den.
Kontakt oss om du finner noe.
Gudskjelov, det er dere tre.
Er du en skrømttilhenger?
Hva gjorde de mot deg?
De belønnet oss med evig liv.
- Nei, Rakai! - Ingen våpen.
Løp, kom deg vekk mens du kan,
for neste gang vi møtes, blir det ikke som venner.
- Får du sove om nettene? - Ikke så mye, er jeg redd.
Men ting er litt lettere
nå som Kanaans ønske har blitt godkjent
og han får lov til å dra tilbake til fastlandet.
Hvordan liker han storbylivet?
Han er glad for å gjenforenes med Torren og meg,
men han sliter med å tilpasse seg livet på Atlantis.
Ja, jeg hørte dusjen skremte ham.
Og at du lammet dr. Gero i ditt eget overraskelsesselskap.
Han skremte meg.
Det er vanskelig for Kanaan.
Han har jo Torren og meg, men jeg tror han føler seg isolert.
Han må bare få seg noen nye venner.
Du burde få ham med på treningsstudioet.
- Vi kan sparre. - Takk.
Det er snilt av deg, men han må forbli like hel
i overskuelig fremtid.
Det er ikke noe gøy med deg.
Hei, hei.
Hei!
Ronon!
Tyre.
Daedalus bekrefter resultatene fra de foreløpige søkene.
Intet tegn til Ronons underhudssender noe sted på planeten.
Det betyr at han fortsatt lever.
Hadde Tyre ønsket ham død, hadde vi bare funnet et lik.
Med mindre han tok ham med et sted for en sakte hevn.
Jeg mener ikke å være negativ,
men fra det jeg har hørt, er han helt gal.
Og likevel drepte han meg ikke.
Det er tryggere for ham å ikke etterlate noen vitner.
Til tross for det skrømtet gjorde mot han,
så kanskje Tyre fortsatt har sin satedanske æresfølelse.
Det stanset han ikke fra å overfalle deg.
Vi kan bruke den satedanske æresfølelsen for å finne Ronon.
Hvordan foreslår du at vi går frem?
Ved hjelp fra en satedaner.
Og du har en lett tilgjengelig?
Teyla vet hvor vi kan finne en.
- Solen Sincha. - Hvem?
Det er en overlevende fra skrømtangrepet på Sateda.
Ronon og jeg møtte ham
på en handelsreise til Belkan for to år siden.
Etter din beskrivelse å dømme,
er han ikke en som holder seg i ro.
Kommer han fortsatt til å være der?
Det er bare en måte å finne det ut på.
Mr. Woolsey, kan vi dra av verden?
- Vær så god. - Takk.
Teyla,
blir du med oberst Sheppard og dr. McKay?
Jeg spør fordi jeg ikke har fått
din forespørsel om å vende tilbake til tjenesten.
Selvsagt vender hun tilbake. Ikke sant?
Jeg har fortatt en avgjørelse å ta når det gjelder fremtiden med teamet.
Ok.
Men jeg blir gjerne med
oberst Sheppard og dr. McKay til Belkan.
Selvsagt.
Teyla!
Hvor er Teyla?
Jeg lot henne være igjen på planeten. Hun har det fint.
Du vet jeg ikke ville skadet henne.
Vet jeg det?
Jeg aksepterer det faktum at du ikke stoler på meg,
men jeg håper det vil endre seg.
Sateda er borte.
Vi er den siste av vår sort, Ronon. Vi er brødre, ikke fiender.
Brødre?
Så da skal jeg bare tilgi at du lurte meg i fjor?
Hadde du hørt på fornuft, hadde ting vært annerledes.
Ara og Rakai hadde fortsatt levd,
og vi hadde alle jobbet sammen.
Som skrømttilbedere og forrædere av Satedas minne?
lkke pokker.
Selvsagt ikke. Jeg skjønner det nå.
Du er blindet av fortiden,
du blir løyet til av dine såkalte venner på Atlantis.
Men jeg har fortsatt tro på deg, gamle venn.
Du må bare åpne øynene dine for sannheten.
Javel.
Knyt opp, så skal jeg høre på det du har å si.
Vil det skje før eller etter du prøver å slå meg ut.
Det kan du velge selv.
Eller jeg kan bare overraske deg.
Jeg tviler ikke.
Hva er det?
Jeg er ikke bra.
Men jeg har hatt det verre.
Vet du hvor vi er?
Du husker vel Sarif Sur?
Ja. Du døde nesten på den turen.
Vi døde nesten begge to fordi du nektet å etterlate meg.
Du risikerte livet ditt for å redde meg.
I dag
gjengjelder jeg tjenesten.
Solen Sincha.
Gå vekk. Ser dere ikke at jeg sover?
- Vi trenger din hjelp. - Ronon Dex er i trøbbel.
Ronon Dex er alltid i trøbbel.
Livet hans er i fare.
Igjen! Har dere flere nyheter?
Hva slags trøbbel har han skaffet seg denne gangen?
Han ble bortført av en annen satedaner, en skrømttilbeder ved navn Tyre.
Du mener en tidligere skrømttilbeder.
Det ryktes at han sviktet sine herrer, så de slapp ham løs.
Det er ukarakteristisk snilt av dem.
Ikke akkurat.
Så lenge han er på rømmen, er han et levende eksempel
på hva som skjer med mennesker som svikter dem.
Tyre er en merket mann nå.
Mange ville drept ham på flekken.
Det er bare et spørsmål om tid.
Han var en stolt satedaner, ikke ulikt deg selv.
Han var offer for tortur. Kanskje han ikke hadde noe valg.
Det finnes alltid et valg.
Han kunne ha valgt døden, som en ekte satedaner.
Vet du hvor vi kan finne ham?
Hadde jeg visst det, hadde han vært død allerede.
Javel.
- Tyre tenker ikke rasjonelt, ikke sant? - Nei.
Så han vil gjøre en feil.
Og når det skjer, antar jeg at dine kilder vil høre om det.
- Antagelig. - Så kan du
kontakte oss når du hører noe?
Vi tar oss av Tyre og sparer deg turen.
Greit.
Til Ronon.
Se på deg. Du kan knapt gå.
La meg skaffe deg litt hjelp.
Jeg er hinsides din hjelp.
Det er skrømtene, ikke sant? Det de gjør mot deg?
På dette punktet
er det ikke så mye det de gjorde, som det de ikke gjør.
Gir deg liv? Reversfôrer deg, eller hva det nå heter?
Det er vanskelig å forklare.
Følelsen av eufori det gir er...
Du ble avhengig.
Du kan ikke forstå det med mindre du har opplevd det selv.
Det var en gave,
en som ble nektet meg etter at jeg lot deg og vennene dine flykte.
Sett meg fri, så skal jeg skaffe hjelp.
Det lover jeg.
Hjelpen er allerede på vei.
For oss begge.
Hva skal det bety?
Hva har du gjort?
Jeg har reddet oss.
Ronon Dex.
Jeg så frem til den dagen da du ville tjene meg.
Da blir det ille å måtte skuffe deg.
Du vil nok forsøke.
Men til slutt, vil du la deg overbevise.
Mr. Woolsey.
Teyla, noe nytt om Ronon?
- Ikke ennå. - Jeg beklager.
Vi får trøste oss med at han har vært ute en vinternatt før.
Han gikk i mot oddsene i mange år som løper.
Ja, han gjorde det.
Hvordan kan jeg hjelpe?
Jeg ville be om unnskyldning for at jeg ikke har kommet før
med en avgjørelse når det gjelder min stilling på teamet.
Ta den tiden du trenger.
Om nødvendig, kan jeg skaffe en vikar.
Mr. Woolsey, har du barn?
Nei.
Men jeg hadde en Yorkshire terrier en stund.
Det er en liten hund.
Kona fikk ham i skilsmisseoppgjøret.
Jeg elsket den hunden.
Jeg fikk aldri anledning til å si adjø.
Så nei, ingen barn.
Så, med all respekt,
så er det mulig du ikke forstår hvor vanskelig dette er for meg.
Det meste av livet
har jeg aldri tenkte på muligheten å forlate folket mitt,
ikke engang i et øyeblikk.
Og så forandret omstendighetene seg.
Og etter å ha fått en langt viktigere rolle
på oberst Sheppards team,
tenkte jeg meg aldri at den dagen skulle komme hvor jeg ga slipp på det.
Og nå har den dagen kommet.
Hadde noen spurt meg for fem år siden
om jeg kunne ta en jobb utenfor Melkeveien,
ville svaret definitivt ha vært nei.
Og nå...
Se på meg.
Så,
selv om jeg ikke vet hvordan du har det,
så sympatiserer jeg.
Tro meg, jeg vet at prioriteringer endrer seg.
Og noen ganger gjør de det ikke.
Teyla, jeg tror Kanaan vil støtte deg
uansett hva du avgjør.
Ja. Selvsagt vil han det.
Takk, Mr. Woolsey.
Hvordan føles det å få livet stjålet?
Å bli dyttet så nært mørket, bare for å bli dratt tilbake fra randen?
Det skal visst være
en fantastisk følelse.
Jeg har hatt det bedre, for å være ærlig.
Bare tross meg. Dine med-satedanere var ikke noe annerledes.
Som dem vil du underkaste deg.
Jeg dør før jeg underkaster meg.
Nei, det gjør du ikke.
Hei. Du er tidlig oppe.
Klokken er ti.
Er den? Herregud.
Jeg har ikke sovet. Jeg tenkte på situasjonen med Ronon hele natten.
- Har du kommet på noe? - Ingenting. Jeg har prøvd alt,
å gå, spise, bade.
- Bade. - Ja. Som Arkimedes.
Den greske forskeren som var forelsket i Teyla?
Nei, den greske matematikeren
som oppdaget Arkimedes' prinsipp,
loven om oppdrift.
I følge legenden, kom ideen mens han satt i badekaret, så...
Poenget er at åpenbaringen kom mens han slappet av
og ikke tenkte på problemet.
Og løsningen var rett foran nesen på ham hele tiden.
Kan vi ha oversett noe?
Jeg vet ikke. Kanskje.
Alt jeg vet er at jeg har vært oppe i hele natt
og har ikke kommet på noen ting, så jeg trenger et par friske øyne.
Jeg vil ikke bade med deg.
La oss bare gå gjennom det vi vet.
I følge Solen, er Tyre på rømmen.
Vi kan anta at han opererer alene,
for hadde han hatt forsterkninger, ville de vært med på angrepet.
Nettopp. Han er alene med Ronon på rømmen.
Hvor ville en som han dratt?
Jeg kan komme på omtrent
200 ubebodde planeter som passer perfekt.
- Hvor vil du starte? - Hva med Sarif Sur?
- Hva? - Vi fikk akkurat
beskjed fra Ronons venn, Solen.
Han hørte at Tyre og Ronon gjemmer seg på en planet ved navn Sarif Sur.
Takk, Arkimedes.
Major, gjør klar teamet ditt.
Ja, sir.
Det er ikke noe poeng i å vente. Du utsetter bare det uunngåelige.
Det er bedre om du bare akseptere det.
Bedre for deg, mener du?
Dette er din måte å komme på godfot med skrømtene igjen,
du vil gi meg som offer.
Nei.
Du er ikke den mannen jeg risikerte livet for.
Du har forrådet vårt folks minne.
Du har ingen ære.
Ting går for sakte. Jeg har annet å ta meg av.
Vi kan fortsette prosessen i laboratoriet.
Og når får jeg belønningen min?
Belønningen din?
Jeg tok ham med hit slik vi avtalte.
I bytte lovte du å gjenopprette vår tidligere ordning.
- Lovet jeg? - Du lovet?
Jeg er redd jeg må skuffe deg, siden du ikke lenger er nyttig.
Vi skal få ham tilbake.
Sørg for det, oberst.
Ingenting.
Så tok vi feil. Det har skjedd før.
Jeg sa sjansen var liten.
Oberst, dette er Lorne. Vi har noe.
Jeg visste det.
Her borte.
Pulsen er nesten borte. Vi må flytte ham, eller så mister vi ham.
- Hvor er Ronon? - Godt spørsmål.
Han har små skader,
men både hjerterytmen og blodtrykket er høye.
Han våknet omtrent en time etter at du tok ham med inn.
Han var delirisk. Han svettet, var kvalm og skalv,
så jeg ga ham et beroligende middel og tok noen prøver.
Etter å ha gitt ham en medisin som blokkerer opioide reseptorer,
la jeg merke til at dopamin-nivået falt her.
Et sentralt bindeledd i hjernens mesolimbiske område.
Javel. Og det betyr?
At denne typen nevrokjemisk aktivitet er helt lik
den rusavhengige på avvending har.
Han har abstinenser.
Du må redde ham, Doc. Han er vårt eneste spor.
Dør han, dør også våre sjanser til å finne Ronon.
Selvsagt. Men det kan gå dagevis
før han er sammenhengende nok til å kunne si oss noe.
John!
Hvorfor ble ikke jeg informert om oppdraget om å redde Ronon?
Vi stolte på magefølelsen. Vi måtte handle raskt.
Jeg skal se om det fortsatt er lunsj.
Det er taco på tirsdager.
Jeg blir med deg.
Det overrasker meg at du er så raskt til å gå videre uten meg.
Ikke legg dette på meg.
Det er du som tviler på om du skal bli med på teamet.
Jeg kan ikke gi deg det valget hver gang vi drar av verden.
Dette er ikke en lett avgjørelse.
Tror du at det bare er du som føler press?
Woolsey presser meg for å finne en erstatning for deg.
- Hva fortalte du ham? - Jeg sa
at jeg ville snakke med deg først.
Hvis du vil blir med teamet, flott. Jeg ringer Woolsey og ordner det.
Men hvis du vil tilbringe tid med sønnen din, forstår jeg.
Jeg gjør virkelig det.
Du må ta en avgjørelse.
Du er endelig våken.
Behandlingen kan være anstrengende.
Du har vært bevisstløs det meste av dagen.
Du kaster bort tiden.
Jeg dør før jeg vender om, akkurat som Marika og Hemi.
Jeg er redd du tar feil.
Vennene dine døde ikke fordi de var sterke.
De døde fordi de var for svake til å holde ut prosessen.
Sinnene og kroppene deres brøt sammen under anstrengelsen.
Men du...
Du er sterkere.
Og det er din styrke som vil sørge for ditt fall.
Han brøt seg fri i morges og skadet to vakter,
så jeg tenkte det var best å sette ham i isolasjon.
Hvis han bryter seg løs igjen,
vil han i det minste ikke være en fare for noen.
Hvor lang tid vil det ta ham å komme gjennom dette?
Jeg vet ærlig talt ikke om han vil det.
Vær så snill! Du dreper meg! Vær så snill!
Kan du ikke gi ham noe mot smerten?
Beroligende midler gjør det bedre,
men da går rekonvalesensen saktere.
Jeg vil dette skal gå så raskt som mulig. Ingen beroligende midler.
Sover han allerede?
Hvorfor tar det lenger tid når jeg vil få ham til å sove?
Du bekymrer deg for mye.
Kanskje han merker engstelsen din.
Kanskje han foretrekker sin mors nærvær.
Han vil kanskje måtte lære seg å leve uten det.
Betyr det at du har bestemt deg?
Jeg trodde nok det.
Hvordan kan jeg dra tilbake når jeg vet
at hver gang jeg går gjennom porten,
kan det hende jeg ikke kommer tilbake?
At gitt farene, er det en mulighet
for at sønnen vår må vokse opp uten mor?
Du har et ansvar overfor ham.
Men du har også et ansvar overfor folkene i denne galaksen.
Følg hjertet ditt uten anger.
Og søk trøst i vissheten om at du gjør det
for å sikre fremtiden til mange,
inkludert sønnen din.
Men lov meg å være forsiktig der ute.
Han har vært våken og klar i ca 10 minutter nå.
Hva sa han?
At han ville snakke med deg.
Jeg vet hvor de har tatt Ronon.
Kan du gi oss portadressen?
Bedre. Jeg skal lede dere inn i bygningens hjerte.
Du er fortsatt i rekonvalesens.
Dr. Keller sa det ikke lenger er noen spor
etter skrømtenzymet i systemet mitt.
- Det er ikke poenget. - Oberst, vær så snill.
La meg hjelpe dere å få Ronon tilbake.
Ingen retrett før slaget. Ingen sympati for de falne.
Ingen nåde for våre fiender.
Ingen retrett før slaget. Ingen sympati for de falne.
Ingen nåde for våre fiender.
Våre fiender.
Atlantis.
Ingen nåde.
Han virker rasjonell, sier han vil hjelpe.
Jeg synes vi skal stole på ham bare så mye vi må.
Bruk kunnskapen hans, men han blir her under vakthold.
Hvis du vil angripe skrømtbygningen,
trenger vi all hjelp vi kan få,
og han kjenner åpenbart stedet godt.
Ja, og han kan dermed lett lede dere inn i en felle.
Javel. Jeg tror at selv om han vil vi skal tro det,
så handler ikke dette om å få igjen tapt ære
eller om en satedansk hevngreie.
Dette er en desperat fyr
som vil redde kompisen sin.
Hvordan kan du være så sikker på det?
Fordi jeg har vært der.
Vi har en sjanse til å få Ronon, og jeg skal ta den,
og du får bare stole på meg.
Javel.
Major Lornes team blir med deg.
Hva er det som skjer?
Vi vet hvor Ronon er.
- Jeg blir med dere. - Gjør deg klar.
Dette er den type avgjørelser...
Jeg skulle akkurat møte Kanaan i kafeteriaen.
Kan du forklare ham situasjonen?
- Det er greit. - Du...
Vær så snill.
Javel.
Vel, vel, hvem har vi her?
Kafeteria. Kafeteria.
Denne veien.
Hva er dette stedet?
Du så etter et målområde
som ville maksimere effekten av eksplosivene.
Her har vi det, bygningens relérom.
Gjem ladningene for å unngå å bli avslørt.
Kom igjen.
Jeg antar du kan detonere fra en trygg avstand?
Ja. Bare... Klikk.
Denne veien.
- Ronon. - Sheppard.
Det var på tide.
Hva er det som skjer?
Vi lurte på om du kom til å komme i det hele tatt.
Dere er ugunstig stilt.
Dere kan prøve å flykte,
men da må dere ofre deres venns liv.
Ronon, flytt deg.
Det kan jeg ikke.
Flytt deg, Ronon.
Det er ikke bare hans liv som vil gå tapt.
Tyre.
Senk våpnene.
Før dem vekk.
Ronon, hva er det som skjer?
Ronon?
Jeg antar dette fortjener en belønning?
Velkommen tilbake.
På den positive siden
må vi aldri dra tilbake til Atlantis
og høre Woolsey si: "Det var det jeg sa."
Vi kommer oss ut herfra.
Jada. Vi må jo bare flykte fra cellen, ikke sant?
Så slippe forbi alle de bevæpnede skrømtene som vokter bygningen
og sette Lorne og teamet fri fra hvor de enn er,
komme oss tilbake til hopperen, som sikkert ødelegges nå,
og så må vi redde Ronon,
som ikke er helt seg selv, som du kanskje så.
Vi skal få tak i Ronon og dra tilbake til Atlantis.
Og selv om vi klarer det, hva gjør vi så?
Tyres rekonvalesens har ikke akkurat vært
den suksessen vi håpet på.
Vi skal få Ronon tilbake.
Ja. Selvsagt.
Vi skal nok få ham tilbake.
Du kaster bort en stor mulighet ved å drepe dem.
Jeg har bare bruk for den informasjonen de har, ikke mer.
Du undervurderer deres verdi.
Undervurderer jeg deres verdi eller din lojalitet?
Ronon har rett.
De er mye mer nyttige for deg når de lever og er samarbeidsvillige.
De må bare overbevises.
Javel, jeg har det.
Vi sier at vi har viktig informasjon
som vi er villige til å avsløre, men bare til Ronon.
Så de sender Ronon, han kommer, vi appellerer til...
Til den delen av ham som fortsatt er ham.
Jeg kan bare komme på tre ting som er feil ved den planen, men kom igjen.
Han er mindre hjernevasket enn Tyre,
så han er kanskje sårbar overfor vår påvirkning.
Vi overbeviser ham om å slippe oss løs.
Det verste som kan skje er at han ikke overbevises...
Det er det verste som kan skje?
Jeg tenker bare høyt,
men vi kan dra fordel av det øyeblikket med usikkerhet
- og... - Sheppard.
Du har blitt tilkalt.
Skal vi gå gjennom planen en gang til.
Nei. Nei, jeg tror det går bra.
Det er visst min tur til å ta salgspraten?
Vent. Vi må hente noe.
Knel.
Det ville vært mye eklere og uventet
hvis du knelte i stedet.
Herregud!
Neivel.
Javel. Jeg skal prøve å få det til.
Jeg setter pris på din motvillighet.
Ronon, du må bli normal igjen nå.
Det vil gjøre det enda bedre å snu deg.
Teyla! McKay! Hvordan slapp dere ut?
- Tyre satte oss fri. Kom igjen. - Ok, kom igjen, folkens.
Gå, gå, gå!
- Hvordan går det? - Ikke så bra!
Mine folk holder dem på avstand, men ikke lenge.
Gi meg den.
Be dem trekke seg unna.
Livet mitt er en liten pris å betale for livene til deg og teamet ditt.
Hva med å ødelegge denne bygningen?
Er den prisen liten nok?
Du lyver.
De har gjemt ladningene et sted som gir maksimum effekt,
nok ekplosiver til å ødelegge dette stedet.
Enhver fordel dere har over rivalene deres blir borte
bare ved å trykke på en knapp.
Vent!
Si de skal slippe oss gjennom.
Hva hindrer deg i å utløse eksplosivene fra trygg avstand?
Mitt nærvær her.
La dem gå. Jeg blir her.
- Tyre... - Når de har nådd porten,
bytter jeg denne anordningen mot min frihet.
Hvis ikke dør vi alle sammen.
Slipp dem fri.
Jeg er rett bak dere.
La oss dra.
Du snur ryggen til en utrolig gave?
Du snudde ryggen til meg først.
Og jeg takker deg for det.
Alt er klart.
Du kan fortsatt tilgis.
Det er ikke for sent for deg.
Jo, det er det.
For oss begge.
Hvor lang tid tar rekonvalesensen?
Det er det umulig å forutse.
Han har så mye enzym i systemet
at kroppen nesten ikke klarer det.
Når den klarer det, da blir han edru,
og det vil bli hardt.
Jeg skal snakke med ham.
Åpne den.
Der er han.
- Hei, kompis. - Kompis.
Så hvor lenge har dere tenkt å holde meg fanget?
Til hodet ditt klarnes.
- Hodet mitt er klart. - Du føler deg kanskje bra nå,
men det blir tøft for deg.
Vi skal få deg gjennom dette.
Hva dere enn har planlagt, så vil det ikke fungere.
Dere har ett valg,
å drepe meg eller å slippe meg fri.
Og slipper dere meg fri,
lover jeg å ikke komme etter Atlantis.
Og ikke etter Tyre.
Tyre er død.
Han ofret seg selv ved å sprenge skrømtenes laboratorium.
Vel, han var en forræder.
Nei, han var en god venn.
Det er vi alle.
Og det vil du snart innse.
Bare drep meg eller sett meg fri.
Sheppard!
Drep meg eller sett meg fri!
Sheppard!
Vær så snill og drep meg!
Drep meg!
Nei!
Jeg hadde pianofingre, slanke og smidige.
Foreldrene mine ville jeg skulle ta pianotimer.
Min første lærer hyllet meg som et naturtalent.
En stor russisk kvinne, Polanski eller Barnaski eller...
- Sheppard. - En eller annen "ski".
Ronon?
Hei,
hvordan føler du deg?
Jeg føler for å slå noen.
Noen spesielle?
Deg, hvis du ikke løsner på remmene og skaffer meg noe å spise.
Det er et godt tegn. Et godt tegn!
Han er tilbake! Han er tilbake!
Så han er helt frisk?
Fysisk sett er han fortsatt svak,
men blodet viser ingen spor etter enzymet,
så han bør bli seg selv igjen snart.
Godt å høre. Vel, det er sent.
Jeg drar tilbake til rommet
og skifter til noe mer behagelig.
God natt.
John, kan jeg få snakke med deg?
Ja. Sikkert.
Teyla, kom inn.
Jeg synes du sa du skulle skifte til noe mer behagelig.
For meg er dette mer behagelig.
- Kan jeg tilby deg en drink? - Nei, takk.
Jeg snakket med John, og vil gjerne gjøre det offisielt.
Jeg anmoder om å få gå tilbake til tjeneste.
Jeg vil gjerne anta min tidligere posisjon på oberst Sheppards lag.
Du er sikker på at det er dette du vil?
Absolutt.
Vel, velkommen tilbake.
Takk, Mr. Woolsey.
- God natt. - God natt.